No tak, hochu!
Kaštany! Mám tu výborné horké kaštany!
Tady to je, pane Bobstere. Váš oblíbený pokrm.
Pane Bobstere, není vám něco?
NÁSLEDUJÍCÍ PŘÍBĚH JE PŮVODNÍ
A NEZAKLÁDÁ SE NA KONKRÉTNÍCH HRDINSKÝCH ČINECH
SHERLOCKA HOLMESE, JAK JE VE SVÉM DÍLE POPSAL
SIR ARTHUR CONAN DOYLE.
Byl studený zachumelený den na počátku prosince.
Nedostatek financí vedl k uzavření mé staré školy.
Uprostřed pololetí mě poslali do jiné školy.
Byl jsem zvyklý na otevřený prostor na venkově,
a ted'jsem byl v srdci Londýna, na vrcholu viktoriánské éry.
V ulicích se odehrávaly nejrozličnější věci.
To, co jsem viděl, mě uchvátilo.
Když jsem vystoupil z kočáru,
pohled na mou novou školu mě naplnil obavami.
A přesto mě zaplavila vlna zvědavosti.
Nic mě však nedokázalo připravit na dobrodružství, která mě čekala,
ani na výjimečnou osobu, která změní celý můj život.
Tady to máte, pane.
Stát! Cožpak nejsou cenné?
Co je důležitější, jejich cena nebo můj zdravý rozum?
Už bych měl dokázat na ně hrát.
- Jak dlouho na ně hraješ? - Tři dny.
- Možná bys měl být trpělivý. - Ty jsi ten nový žák.
Ano, přeložili mě sem. Jmenuji se...
Moment. Já to zkusím.
Jmenuješ se James Watson. Jsi ze severu,
tvůj otec je lékař, trávíš spoustu času psaním
a máš rád pudinkové koláčky. Mám pravdu?
- Nejmenuji se James, ale John. - Jaký je v tom rozdíl?
- Velký. - Dobře, tak se jmenuješ John.
- Jak se mi dařilo to ostatní? - Měl jsi pravdu.
Ve všem. Jak to děláš? Je v tom nějaké kouzlo?
Žádné kouzlo, Watsone. Ryzí a prostá dedukce.
Na jmenovce na tvé matraci je "J Watson".
Vybral jsem si nejběžnější jméno začínající na "J".
- "John" byla volba na druhém místě. - Pochopitelně.
Tvoje boty nebyly vyrobeny ve městě.
Viděl jsem je už předtím, když jsem navštívil severní Anglii.
Na levém prostředníku máš mozol, neklamnou známku spisovatele.
Měl jsi lékařskou knihu, která není určena veřejnosti,
pouze lékařům. Jelikož jsi nestudoval lékařství,
dostal jsi ji od starší osoby,
od někoho, kdo má zájem o tvé zdraví - tvůj otec, lékař.
- A co ty pudinkové koláčky? - To je jednoduché.
Na klopě máš skvrnu od žlutého pudinku používaného do koláčků,
a tvoje postava mě přesvědčila, že jsi jich už hodně spořádal.
- Nemusíš být neomalený. - Tak pojd'.
- Počkat, kam jdeme? - Snad nechceš zmeškat hodinu chemie?
- Abych nezapomněl, jak se jmenuješ? - Holmes. Sherlock Holmes.
Deduktivní mozek nikdy neodpočívá, Watsone.
Je jako jemně naladěný nástroj. Vyžaduje si praxi.
Jak se dá mozek jemně naladit?
Pomocí logických problémů, matematických rovnic, hádanek.
Tak například sedíš v místnosti, kde všechna okna vedou na jih.
Kolem okna projde medvěd. Jakou má barvu?
- Medvěd je červený. - Proč by měl být medvěd červený?
Jižní slunce je velice horké. Medvěd by byl hrozně spálený!
To je ta nejabsurdnější odpověd', jakou jsem kdy slyšel.
Abychom úspěšně dokončili tento pokus...
...pokus.
Zopakujeme pokus číslo čtrnáct.
Vhod'te do vody malý kousek draslíku.
Kapalina se rychle rozloží
a tato akce bude tak intenzivní, že velké množství světla...
Děkuji. Dnes je mimořádně nudný.
...tvorba alkylu draselného... který se rozpustí...
- To byla dívka. - Skvělá dedukce, Watsone.
Kdo to je? A co dělá v chlapecké škole?
Jmenuje se Elizabeth.
Po smrti svých rodičů se nastěhovala ke svému strýci,
řediteli školy na penzi.
...je modifikovaná...
Elizabeth právě obdivovala mé nové hodinky. Chceš se podívat?
- Velice zajímavé. - Nosí je všichni elegantní muži.
- Byly drahé? - Z Bond Street.
- To sotva. - Pardon?
Když se podíváš na ciferník, vidíš, že je ve francouzském stylu.
Ale podle tohoto nápisu byl plášť zhotoven ve Švýcarsku.
Mé podezření se potvrdilo, strojek je italský.
Blahopřeji ti, Dudley, tvoje hodinky jsou falešné.
Nech si své názory pro sebe, Holmesi.
Těším se na pokračování našeho rozhovoru...
...až budeme mít trochu víc soukromí.
- Proč jsi to udělal? - Dudley je nafoukaný hlupák.
- Je velice milý. - Vážně?
Proto jsi u něj stála tak blízko a flirtovala s ním?
Vycítila jsem snad náznak žárlivosti?
Holmes a žárlivý? To slovo nemám ve svém slovníku.
- A nemáš tam ani přesnost. - Zlobíš se, protože jdu pozdě.
- Jako vždycky. - Promiň, ale mohu ti to vysvětlit.
- Měl jsi něco důležitějšího... - Jak můžeš něco takového říct?
Byl jsem... Odpusť mi to.
Elizabeth, dovol, abych ti představil svého nového přítele,
ctihodného, ale nemotorného Watsona.
- Ten žebřík je trochu vratký. - Ahoj.
Elizabeth! Holmesi! Myslím, že jsem vyřešil všechny problémy!
- Kdo je to? - Můj strýček.
Rupert T. Waxflatter, učitel na penzi.
Doktorát z chemie a biologie, sečtělý ve filosofii.
- Autor 27 knih. - Neuvěřitelné.
- Většina lidí ho má za blázna. - Proč?
Proboha.
Velmi nadějná znamení.
Velmi nadějné.
Tak to tedy máme celkem šest! Šest neúspěšných pokusů!
Ale nenecháme se porazit. Zvítězíme.
Už jsem se rozhodl. Dobytí oblohy mám na dosah ruky.
Tohle už provedl šestkrát?
Žiji tady se strýčkem.
Když odešel do penze, škola mu věnovala tuhle půdu.
To je neuvěřitelné.
Strávil jsem tu řadu šťastných hodin.
Naučil mě víc než deset učitelů dohromady.
- Uncas. Řekni Watsonovi ahoj. - Řekni ahoj, Uncasi. Řekni ahoj.
Watsone, to není papoušek.
- Našel jste, v čem je chyba, pane? - Materiál na křídla je podřadný.
Budu muset přebudovat celý stroj.
Celý stroj? Nebude to obtížné?
Elementární, milý Holmesi. Elementární.
Musíte mě omluvit.
ÚČETNÍ BOBSTER SPÁCHAL SEBEVRAŽDU
No tak, no tak, no tak.
- Už to mám. Ten medvěd je černý. - Cože, kamaráde?
- Medvěd z té hádanky je černý. - Zase špatně.
Nevyrušuj mě, když se soustřed'uji na hodinu.
- Nestalo se vám nic? - Vyvrtnul jsem si kotník.
Paní Dribbová, postaráte se o něj?
Pánové, nemůžeme si dovolit polevit v soustředění.
Musíme pracovat na své technice, rytmu a rovnováze.
Nejlepším žákem, který nám osvětlí formu a techniku, je Holmes.
Studujte náš postoj, pohyby a styl.
En garde.
Touché.
Vyhrál jsem, Holmesi.
Takže, pánové...
...pan Holmes prohrál kvůli jednomu důležitému faktoru -
převládly v něm emoce. Zanedbal kázeň.
Nikdy nenahrazujte kázeň emocemi.
Dobrý výkon, Holmesi.
- Já chci na vojnu. Jako generál. - Generálové moc nevydělávají.
- Já chci být spisovatelem. - Spisovatelé moc nevydělávají.
- Já chci být právníkem. - Právníci vydělávají hodně peněz.
Já chci být lékařem.
- Tebe se nikdo neptal. - Promiň.
Holmesi, čím chceš být ty, až budeš dospělý?
Nechci být nikdy sám.
Proč jsi to udělal? Nechal jsi mě tam samotnou.
Tak pojd'.
Haló, je tam někdo?
Uhněte z cesty!
Holmes ten zločin vyřeší!
- Holmes ten zločin vyřeší! - Cože?
- Jdeme! - Slyšel jsi? Holmes ten zločin...
Začínal můj druhý týden v Bromptonu.
Holmes mě každým dnem stále víc fascinoval.
Při této příležitosti škola překypovala vzrušením.
Dudley vyzval Holmese, aby dokázal svou chytrost a postřeh.
Dudley se zmocnil šermířské trofeje a ukryl ji na tajném místě.
Dal Holmesovi 60 minut, aby tu trofej našel.
Holmes výzvu odvážně přijal.
- Případ čeká! - Hurá!
Hodně štěstí, Holmesi! Hodně štěstí!
Tamhle je!
Ale to je opravdu opovrženíhodné!
Jen považte, student a chová se jak šimpanz!
Pane Snelgrove, prostě se baví.
- Vzpomínáte si, co to je zábava? - Zábava?!
Ten Holmes je ke své škodě příliš přemoudřelý, příliš samolibý.
Nikdy tu trofej nenajde.
- Vsadím guinei, že ji najde. - Platí.
Promiňte.
Holmesi, už máš jen minutu. Holmesi, už máš jen...
Nemusíš mi to opakovat! Nevidíš, že se soustředím?
Už chybí jen pár sekund. Předpokládám, že to vzdáváš?
Nikdy nic nepředpokládej.
Ale Holmesi, já nevidím po trofeji ani stopy.
Zato já ano.
Stát! Holmesi, zbláznil jste se? Vždyť je to starožitnost!
Hurá!
Pro Holmese to byl báječný okamžik.
Ale netušil, že jeho talent brzy čeká mnohem větší zkouška.
Zkouška strašlivých a vražedných rozměrů.
Skočil jsem světlíkem do kuchyně a pěkně jsem je vylekal.
Pod pecí jsem si všiml částeček čerstvě vypálené keramiky.
Nezvyklé v kuchyni na přípravu jídel.
Takže vodítka - červená a bílá barva, keramika.
Když jsem nad tím přemýšlel, oklepal jsem si sníh z boty.
Pod sněhem se objevila bota. To udeřilo na správnou strunu.
- Ty jsi slyšel nějakou hudbu? - Watsone, ty kašpare!
Mluvím o spojitosti mezi mou nohou obalenou sněhem
a trofejí obalenou v keramickém předmětu - ve džbánu nebo ve váze.
- Pomalované červeně a zeleně. - Správně, Watsone.
Holmesi! Tentokrát jsem ten problém definitivně vyřešil!
Chystá se zase letět.
NEKROLOG Y REVEREND DUNCAN NESBITT
METROPOLITNÍ POLICIE KOMISAŘSTVÍ
DET. SERŽ. LESTRADE
- Pane Lestrade? - Holmesi!
Kolik uplynulo od vaší poslední návštěvy - tři, čtyři dny?
- Tohle je jen na minutku. - Nemám tu žádné zprávy o vraždách,
- žádné případy, které jste nečetl. - Nepřišel jsem kvůli bádání.
- Jsem něčemu na stopě. - Už zase?
- Jsem si tím jist. - Vážně?
Jako když jste myslel, že francouzský velvyslanec zpronevěřil 300000 liber?
- Byl to ruský velvyslanec. - Holmesi, prosím vás!
Nemám čas na nějaké vaše ...dětinské zločiny.
Jen se rychle podívejte na tohle.
- Sebevražda. Nehoda s kočárem. - Podezírám nečistou hru.
Proč? Vůbec nijak spolu nesouvisejí.
Omyl. Oba muži absolvovali tutéž universitu v roce 1809.
Náhoda.
Ani jedna smrt neodpovídá povaze.
Bobster byl šťastný člověk, spokojený se životem, kariérou i rodinou.
Proč by měl spáchat sebevraždu? Nenechal po sobě ani žádnou zprávu.
Reverenda Nesbitta popisují jako milujícího a mírného člověka.
A přesto vozka kočáru tvrdí, že byl pomatený
a v panice, když vběhl do cesty.
Výkyvy v povaze ještě nestačí k zahájení vyšetřování.
Přestaňte si číst v Timesech a věnujte se spíš učebnicím.
Děkuji vám za váš čas, pane Lestrade. Myslím, že byste si je měl ponechat.
Kdybych byl jako detektivní seržant uzavřený celý den v místnosti,
snažil bych se ze všech sil najít takové vyšetřování,
- které by mě povýšilo na inspektora. - Sbohem, Holmesi.
Co to děláte?
To upustil Dudley. Vracel jsem mu to nazpět.
- Pardon? - Tvůj papír.
- To není moje. - Upustil jsi to.
- Není to ani mé písmo. - Dejte mi...
To jsou odpovědi na zkušební otázky.
Zdá se, že jsme konečně odhalili záhadu vaší inteligence.
- Ale pane... - Raději pojd'te se mnou.
Hlupáci! Stářím se změnili v žulu.
Naslouchají jen sami sobě.
- Myslel jsem, že zváží mé výsledky. - To udělali.
Nadělalo to víc škody než užitku.
Tak kvalitní výsledky jen přesvědčily radu, že jste podváděl celou dobu.
- To je absurdní. - Holmesi,
byl jste přistižen s odpověd'mi před celou třídou studentů.
A co je horší, ty odpovědi byly psány vaší rukou.
Vynikající padělek. Koho by napadlo, že by to Dudley dokázal?
Mohu prokázat svou nevinu, dáte-li mi k tomu čas.
Rada během schůze pětkrát citovala školní moto.
- "Čestnost, bezúhonnost a píle." - Správně!
V jejich očích jste se dopustil nejhoršího možného zločinu.
A dostávám za to nejhorší možný trest. Vyloučení.
Holmesi, udělám, co je v mých silách, abych vám pomohl.
Dám na toho Dudleyho pozor a napíšu vám doporučení,
se kterým vás přijmou do kterékoliv školy v Anglii.
- Vážím si toho, pane. - Mohu-li pro vás ještě něco...
Ano, je tu jedna věc.
- Poslední souboj. - Ano, pane.
Jste v pořádku?
Je mi fajn. Je to jen malá ranka. Na okamžik jsem ztratil soustředění.
Měl jsem si sundat ten prsten. Bylo to nefér odpoutání pozornosti.
- Ten souboj jste vyhrál. - Řekněme, že to bylo nerozhodně.
Pojd'te, paní Dribbová se vám podívá na tu ranku.
- Tak, a je to. - Děkuji vám, paní Dribbová.
Všem nám tu budete chybět, pane Holmesi.
Tak pojd', mátoho.
Za tohle Dudley těžce zaplatí. Pěstí do nosu! Loktem do žeber!
Watsone, pomsta je nejsladší, když se servíruje studená. Jdeme.
Ty jsi to udělal! Za to můžeš ty, že?
Tak už vím, kam jsem upustil svůj chemický pokus - tobě do čaje!
Žádné strachy, brzy to zmizí.
Zpátky k normálu by ses měl vrátit... do léta.
Kaštany, horké kaštany!
Kaštany!
Bim-bam, bim-bam.
- Bratr tě očekává? - Řeknu mu to, až přijedu.
MILUJI TĚ
Zbavte mě jich!
Zbavte mě jich, prosím vás! Zbavte mě jich!
- Zbavte mě jich! - Ne, pane, ne!
Tak tedy sbohem.
Opravdu jsem čekal, že z nás budou dobří přátelé.
Co se stalo?
Pane! Něco vám upadlo!
Eh Tar.
Zdá se, že se pomátl! Popadl nůž a bodnul se s ním!
Eh Tar, Holmesi. Eh Tar.
Pane... Ne!
- Prosím vás, ne! - Holmesi!
- To jsem si mohl myslet. - Tohle souvisí s...
Odved'te odtud ty dva školáky!
Pane Lestrade, musíte mě vyslechnout!
Za několik dní profesora Waxflattera pohřbili.
Nikdy předtím jsem na pohřbu nebyl, i když od té doby už na mnohých.
Holmes se nemohl pohřbu zúčastnit. Zabránilo mu v tom jeho vyloučení.
Smrt jeho učitele a přítele si na Holmesovi vybrala svou daň.
Za svůj život jsem viděl Holmese plakat pouze dvakrát.
Dnes to bylo poprvé.
Ne, strýček se sám nezabil.
- Ne? Tak co se tedy stalo? - Byl zavražděn.
- Co tady děláš? - Omluvte můj příchod.
Musel jsem vylézt po požárním žebříku. Nikdo mě nesmí vidět.
Dostal jsem se jen na půl cesty k Mycroftovým. Něco mi vrtalo hlavou.
Řekl jsem kočímu, ať obrátí kočár.
Mně bude taky chybět, Elizabeth.
- Byl pro mě velmi důležitý. - Jsem ráda, že jsi tady.
Musel jsem se vrátit.
- Ty vážně věříš, že byl zavražděn? - Jsem o tom přesvědčen.
Ale vždyť jsi viděl, jak Waxflatter drží nůž v ruce!
Očividně to byla sebevražda!
Nikdy nevěř tomu, co je očividné. Je tu příliš mnoho nejasných prvků.
Za prvé, muž vyskočí z okna.
Za druhé, reverend se bezdůvodně vrhne pod kola kočáru.
A pak se Waxflatter sám bodne, což je neuvěřitelné.
Další otázka. Proč byl Waxflatter tak posedlý jejich smrtí?
Ano, schovával si ty výstřižky a scházel se s tím podivným mužem.
Byl na pohřbu. Víš, jak se jmenuje?
Ne. Kdykoli přišel, strýček mě poslal pryč z půdy.
Ptala jsem se ho na něj, ale vždy změnil téma.
Ten muž je zapletený do všech tří vražd. Musíme zjistit, kdo to je!
Přečetl jsi příliš mnoho detektivek.
Tohle není žádný román! Pobíhá tu mazaný vrah, a já ho najdu.
- Jak? - Budu tady bydlet. A pracovat.
- Jestli s tím souhlasíš. - Ano.
- Co když tě najdou? - Víme o tom jen my tři.
- Někdo tě uvidí! - Risknu to.
Ale budeš potřebovat jídlo, zásoby.
Já?! Já nemůžu...
Budeš chodit na pochůzky, dělat mi asistenta.
Mohli by mě chytnout. Dostal bych se do průšvihu!
Takže připustíš, aby průšvih zničil šanci na dobrodružství?
Nemůžu si dovolit ohrozit svou lékařskou kariéru.
- Chytráku. - Nejsem žádný chytrák.
- Jsem jen praktický. - Chytráci jsou praktičtí.
A já si myslel, že jsi odvážný a máš chrabré srdce.
Já jsem odvážný. A mám chrabré srdce.
Jenomže...
- Tak dobře, já to udělám. - Děkuji ti, Watsone.
Strýček by si přál, aby sis to vzal.
Prosím tě.
Nasad' si ji.
Víš co, raději ji sundej. Vypadá to směšně. Ty nemůžeš nosit čepici.
Já myslím, že ti moc sluší.
- Děláš si legraci. - Ne, vážně.
Další den jsme se vydali řešit Waxflatterovu vraždu.
Pro začátek jsme toho měli málo. Vlastně jen dvě stopy:
Poslední slova Waxflattera, "Eh Tar", a upuštěnou foukačku.
Vzpomněl jsem si, že když ta postava v kápi utíkala,
zaslechl jsem zvláštní cinkavý zvuk,
velmi podobný zvuku z knihovny v Bromptonu.
Holmese to zaujalo a rozhodli jsme se, že tu noc knihovnu navštívíme.
Nejprve jsme se však zastavili v Engleově obchodě s kuriozitami.
Hezké. Moc hezké.
Egyptské. Značení, design, to je egyptská řemeslná práce.
- Tenhle typ jsem viděl jen jednou. - Kde?
Na špercích, na soškách. Měl jsem je tady v obchodě.
- Ale celou kolekci jsem prodal. - Komu?
Nějakému Egypťanovi. Vede jakousi hospodu.
- Jak se jmenuje? - Hned se podívám...
Slíbili jste, že si něco koupíte.
- Watsone, kup něco. - Já?
- Momentálně mi došly finance. - Hloupost.
Nebud' držgrešle. Ta adresa nás může zavést k vrahovi.
- Kolik musím utratit? - Kup cokoliv!
Proč sis proboha koupil dýmku?
- Je elegantní. - Je k smíchu.
Jen počkej. Až se ji naučím kouřit, pak tě smích přejde.
Co si dáte, chlapci? Pití, jídlo, ženy?
- Máte nějakou polévku? - Watsone, prosím tě.
Vy jste majitel? Už jste někdy viděl tohle?
Rame Tep.
Rame Tep! Rame Tep!
- To je závěr té písně? - Odkud...?
- Odkud to máte? - Dostal jsem to náhodou.
Běžte! Odneste to! Zmizte odtud!
Je to moc důležité. Mohl byste mi o tom něco říct?
Vypadněte z mé hospody, nebo tohle budou poslední slova, co uslyšíte!
Pane...
Už jdeme, už jdeme.
Až nahoře, na nejvyšší polici. Tam jsem zaslechl ten zvuk.
Holmesi, spěchej. Víš, co se stane, když nás tu chytnou?
KULTURNÍ DĚJINY EG YPTA
- To je neuvěřitelné! - Holmesi, uber na hlasitosti!
Promiň, Watsone.
- Proboha, to je pozoruhodné! - Holmesi, prosím tě!
Ach Bože. Ach Bože.
Kde jsou mé šance dostat se na lékařskou fakultu?
- Malebná ordinace, o jaké sním... - Poslouchej. Snaha zachovat...
Holmes vysvětloval, že Rame Tep byli fanatičtí stoupenci Osirise,
egyptského boha mrtvých.
Byli v opovržení, protože překroutili tradiční víru
a používali násilné a sadistické rituály.
Rame Tep foukačkou vstřelují do své oběti trn.
Trn je namočený do roztoku rostlinných výtažků.
Jakmile se roztok dostane do krve,
vyvolá u oběti realistické děsivé halucinace.
- Jedno je však jisté. - Co?
Že vrah je dosud tady... na pozemku školy.
To je unáhlené tvrzení, když jsme to cinkání zaslechli jen jednou.
- Dvakrát. - Dvakrát?
Vzpomínáš si na tu nedávnou noc na dvoře?
Uncas zaslechl stejný cinkavý zvuk, jaký jsi popisoval.
Vyškubnul mu kus oblečení. Možná, že je ještě tady!
Musíme ten kus látky najít.
Pustili jsme se do díla a prohledali jsme každičký kout.
Náhodně jsem spustil jeden z podivných Waxflatterových strojů
a pekelně jsem se zapotil, když jsem se ho snažil vypnout.
Mám to! Mám to!
Holmes strávil celou noc a den zkoumáním toho kousku látky.
Provedl nesčetné experimenty. Ani na chvíli si neodpočinul.
Zdálo se, že má nevyčerpatelnou energii. Po 18 hodinách práce
se k nám Holmes otočil a ze rtů mu splynula dvě známá slova:
Případ čeká!
Vysvětlil nám, že látka je egyptského původu
a obsahuje tolik a tolik osnovy a útku, čemuž jsem nerozuměl.
Látka byla potřísněna parafinem, který vyrábí jen Froggit and Froggit,
firma sídlící v londýnském Wappingu, temném a nebezpečném místě,
a to jsem mu taky zcela jednoznačně řekl!
Možná bychom se měli vrátit ráno, až bude víc světla
a až tu bude víc lidí.
- Je otevřeno. - Holmesi, počkej.
- Co když je ten vrah uvnitř? - Tak se mu představím.
Já to věděl, nikdo tu není. Tak jdeme zpátky do školy, hm?
Watsone, to ale budeš muset jít sám.
Co myslíš, že to je? Nějaké egyptské umělecké dílo?
Nějaká socha?
Ne, Watsone, obávám se, že je to jen špička ledovce.
Ale ne!
To je zajímavý vývoj.
Uvnitř musí být nějaká chodba. Slyším tam zpěv.
Holmesi, tady jsou dveře! Představ si, že přehlédl dveře.
Watsone, Elizabeth, tudy.
Je to nějaký chrám.
- Jdu dolů podívat se zblízka. - Ať se odtud dostaneme živí!
Zůstaň tady, za pár minut se vrátím.
Stůjte! Je živá!
Za ním! Za ním!
Máme je!
LONDÝNSKÝ HŘBITOV
Slyšíš mě?
- Co se jí mohlo stát? - Třeba ji zasáhli trnem.
- Myslím, že jsem něco zaslechl. - Máš pravdu.
Prosím! Prosím tě, strýčku! Ne!
Prosím! Pomoz mi! Ne!
- Pomoz mi ji svázat. - Čím?
- Mou šálou! Rychle! - Já nechci umřít!
- Je to halucinace! - Pomoz mi!
Není to reálné! Máš halucinace! Probud' se!
- Musíš se probudit! Není to reálné! - Ne, strýčku!
- Máš halucinace. Poslouchej mě! - Prosím!
Je to halucinace! Elizabeth, poslouchej! A ted' Watsone... Watsone?
- Proboha, Watsone, ty taky! - Prosím!
Na něj, na něj, na něj!
Prosím tě, matko, neplač. Prosím!
Cožpak nerozumíš, matko? Ty mě neslyšíš?
Neslyšíš, co ti povídám? Matko!
Ty! Je to všechno tvá vina, synu. Jak jsi mi to mohl udělat?
Svému vlastnímu otci! Špehovat mě.
Prosím tě, otče, odpusť mi to. Neuvědomil jsem si...
Můj soukromý život patří jen mně! Tvá matka to vůbec nemusela vědět!
Ne, ne, ne! Tohle není reálné!
Tohle není reálné!
Je to jen halucinace. Je to jen v mé mysli.
Možná, že ne!
Ne. Prosím, ne!
Ani se nehněte, nebo vám ustřelím ty vaše zatracené palice!
Přesvědčil jsem ho, aby stáhl žalobu.
Holmesi, vy a vaši přátelé jste mě stáli bezesnou noc.
- A ted' prosím, sbohem. - Pane Lestrade,
ti fanatici mají na svědomí nesčetná úmrtí.
Myslím, že mají na svědomí i ty čtyři dívky, co zmizely minulý měsíc.
- Žádám vás, zahajte vyšetřování! - Na základě vaší představivosti?
Velký detektiv spoléhá na postřeh, inteligenci a představivost.
- Odkud máte tenhle nesmysl? - Visí za vámi na zdi.
Zatraceně...
Nechápu, proč bych vám měl vysvětlovat své jednání.
Za sedm let ve Scotland Yardu jsem prostudoval stovky případů.
A vy, se svými učebnicemi a titulky z novin,
si myslíte, že víte víc než já. Opovrhuji vaší arogancí!
- A já zase opovrhuji vaší leností. - Ven! Všichni. Odejděte.
Máte-li v sobě aspoň kousek detektiva, dáte je přezkoumat.
- Pak vás to možná přesvědčí. - Ven, Holmesi!
Zpropadeně.
Holmesi, přestaň prosím tě s tím d'ábelským drátováním.
- Bolí mě hlava. - To drátování mi pomáhá přemýšlet.
- Mně zas pomáhá spánek. - Ted' není čas na spaní!
Musíme najít něco, co spojuje Waxflattera s Rame Tep.
- Mám tu nějaký obrázek. - Chci stopy, ne umělecké recenze!
Stopy. Co myslíš, že tu celou hodinu dělám?
Ano, pane zákusku, já už si s vámi nemám o čem povídat.
Zřejmě ani vy mi nemáte co říct.
Co jsi udělal s tím obrázkem?
- Víš, co jsi našel? - Waxflattera jako mladého muže?
Nejen to. Bentley Bobster, Duncan Nesbitt, Rupert Waxflatter.
Ti všichni nedávno zemřeli, kromě tohoto muže, Chestera Cragwitche!
Byl tady i na pohřbu. On jediný je dosud naživu!
To je stopa, kterou jsme hledali.
My ten zločin vyřešíme. Dobrá práce, Watsone!
Nečekal jsem, že tak brzy zkřížíme kordy.
- Jak jste věděl, že se tu skrývám? - Oba máme dobrý pozorovací talent.
- Volal jste mě, pane? - Budu potřebovat vaši pomoc.
- Pane Holmesi, vy už máte být pryč. - To jsme si mysleli všichni.
Bohužel ted' má pan Holmes dosti nepříjemný průšvih.
Kdyby to věděla rada, dala by vás asi zatknout a poslat do vězení.
Ale není třeba to oznámit radě.
Jsem ochoten na to zapomenout. Zítra pojedete podle plánu domů.
- Watsone, vy učiníte totéž. - Vylučujete mě ze školy?
Rada by vás okamžitě vyloučila. Tohle vám ušetří takovou potupu.
Elizabeth, vy jste nechala pana Holmese ve strýcově pracovně?
- Ano. - Propána.
Takhle se přece nechová mladá dáma.
Ovšem. Smím navrhnout, abychom dali psa do útulku?
- Cože? - Jiné školy nedovolují mít zvířata.
Nemůžete mi ho vzít!
Možná bych se za těchto okolností o něj měla postarat sama.
Holmesi, mrzí mě, že jste zneužil mé přátelství.
Je na čase zbavit se všeho, co je ve Waxflatterově laboratoři.
Ale pane, vždyť je plná jeho vynálezů, nákresů a experimentů.
Nesmíme lpět na minulosti.
- Je to celý jeho život! - A jeho život již skončil.
- Na to nemáte právo! - Pane Holmesi!
Váš tón mě překvapuje, zvláště když tak mluvíte se mnou!
- Omlouvám se. Nechal jsem se unést. - Posad'te se.
Budete muset zůstat přes noc, ted' už žádnou přepravu neseženeme.
Dejte chlapce do 14B a slečna bude v pokoji, který sousedí s vaším.
Pamatujte, co jsem vás vždy učil.
Ovládejte své city, nebo zapříčiní váš pád.
Ano, pane.
Já to věděl. Mám po lékařské kariéře.
Otec bude zuřit.
Já tušil, že kamarádství s tebou skončí katastrofou.
Co to děláš? Chceš nás dostat do vězení?
- Můžeme jít. - Já tu zůstanu.
Prosím tě, Watsone, já tě potřebuji. Jsme v tom spolu. Jsme parta.
Elizabeth, probud' se!
- Tohle je Chester Cragwitch. - Muž, který navštěvoval strýčka.
- Muž, který utekl z pohřbu. - Správně.
Není to zvláštní, že jako jediný z téhle skupiny přežil?
Vrať se do laboratoře a zachraň, co se dá.
Přijdeme tam za tebou. Nejprve se musíme dostat odsud.
Dnes v noci dej na sebe pozor.
To už je příliš.
Zmizte, Rame Tep! Zatracení vrahové, zmizte!
Mě nedostanete!
Pane! Pane Cragwitchi!
Byli jsme přátelé pana Waxflattera.
Já vás znám. Vy jste ten mladík, co mě sledoval na hřbitově.
Odejděte! Stýkat se se mnou je nebezpečné!
Potřebuji vaši pomoc. Chci vědět, proč Rame Tep zabili pět lidí.
Pojd'te dál.
Už můžeš vstát, Watsone. Je po bitvě.
Měli jsme se stát obchodními partnery, všech šest.
Vypůjčili jsme si od svých otců peníze na stavbu hotelu,
nejluxusnějšího hotelu na světě.
A kde jinde ho postavit...
...než v Egyptě?
Pracovní síly i materiál byly levné, a před pouhými pár lety
britská armáda vyhnala Francouze. Byla to země příležitostí.
- Co se stalo? - Najali jsme architekta a začali.
Ale to, co jsme zahájili jako obchodní podnik...
...se brzy změnilo ve významný archeologický nález.
Objevili jsme podzemní pyramidu.
Prastaré hrobky pěti egyptských princezen.
Vynesli jsme relikvie a poklady, abychom je poslali do Anglie.
Ale...
Zatracený hmyz. Potřebuje to tu vyčistit.
Došlo k nepokojům.
Vesničané byli přesvědčeni, že jsme znesvětili posvátnou půdu.
Naše životy byly v nebezpečí.
Britové tam poslali vojáky a zabili několik lidí.
Celou vesnici vypálili do základů.
Vypálili...
Oheň!
- Není vám něco? - Oheň!
- Zasáhli Cragwitche trnem!
- Hořím! Oheň! - Poslouchejte mě!
Jmenujete se Chester Cragwitch a jste bankéř. Slyšíte mě?
- Odpovězte mi, kdo jste? - Jmenuji se Chester Cragwitch.
Bydlím v Cragwitch Manor, Hampstead...
Panebože, bylo to tak reálné.
Reálné, tak reálné... Ano. Nesmím zapomenout.
Musím předat ty informace. Je na čase, aby je znal i někdo jiný.
- Vesnice byla vypálena do základů. - Ano.
Útěkem z Egypta jsme si zachránili život. V Anglii jsme se rozešli,
ale všichni jsme udržovali s Waxflatterem písemný styk.
Když začaly ty vraždy, často jsem se scházel se svým drahým přítelem.
Co to má společného s Rame Tep?
Rok po té události jsme všichni dostali tenhle dopis.
Poslal ho chlapec anglo-egyptského původu.
Všimněte si, že hlavička je vyzdobena symbolem Rame Tep,
dvěma zlatými hady.
Chlapec a jeho sestra byli se svým dědečkem v Anglii,
kde se dozvěděli o zničení vesnice, jež byla jejich domovem.
Oba jejich rodiče při útoku zahynuli.
Chlapec přísahal, že se Rame Tep pomstí
a nahradí těla pěti egyptských princezen.
- A ten chlapec se jmenoval Eh Tar? - Poslední Waxflatterova slova!
- Velmi správně, Watsone. - Eh Tar!
Ty špinavý vrahu. Chtěl jsi nás všechny pozabíjet.
- Mě ale nezabiješ. - Watsone, mluv na něj!
Cože? Ach... Jmenujete se Craggy Critch... Jmenujete se...
- Jmenujete se... Jak se jmenuje? - Cragwitch...
Pane Lestrade!
- Co tady děláte? - Píchl jsem se o trn.
Ty halucinace... Hrůza.
Teprve čtyři policisté mi zabránili, abych se neoběsil.
A pak mě napadlo, že bych se na tu vaši historku měl podívat.
A nyní popřeji vám i vašemu zavalitému příteli sbohem.
Oceňuji, že jste mě uvedl do toho případu.
Uved do toho případu? Jen si představ.
Všechnu práci jsem už udělal za něj.
- To jste vy! - Ano, má milá.
Pane Rathe, musíte ji zastavit, je to vražedkyně!
Má milá, tak vy jste odhalila naše malé tajemství.
Kde jsou vaši přátelé?
Nikdy je nenajdete. Nikdy je nenajdete.
- Co s ní uděláme? - Půjde s námi.
Potřebujeme pátou princeznu.
Holmesi, už znám odpověd' na tu hádanku. Medvěd je bílý!
Tak dobře. A víš proč?
No... Ne. Tuhle jedinou barvu jsem ještě nevybral.
Přemýšlej dál. Odpovědi bez důkazů jsou k ničemu.
Z téhle hádanky mě už brní hlava.
- Eh Tar... Eh Tar... - Nemůžeš myslet na něco jiného?
- Je to nutné. - Je to otravné.
Holmesi, já tuhle hloupou hádanku s medvědem nevyluštím.
Vím, že je bílý, ale nevím proč. Přitom nejsem hloupý.
Znovu si to všechno promysli. Po kousíčkách to rozeber.
Tvář ti už zase krvácí.
Zdá se, že se ta rána z Ratheova prstenu vůbec nehojí.
Medvěd je bílý, protože...
- Proboha! Proč jsem byl tak hloupý? - Cože?
Je to Rathe, Watsone. Je to Rathe!
Hyjé!
Utíkej!
Přidej!
Hyjé! Hyjé!
Rathe má Elizabeth!
- Existuje způsob, jak je dopadnout. - Jak?
- Tak pojd'! - Kam jdeme?
To je šílenství!
Je to pro nás jediná šance, jak se tam dostat včas.
Waxflatter na tom pracoval před smrtí a já jsem taky něco zadrátoval.
Doufám, že problémy jsou odstraněny. Tak jdeš, Watsone?
Propána...
- Do čeho jsem se to dostal? - Do životního dobrodružství.
Uncasi, zatáhni!
- Funguje to, Watsone, funguje! - Letíme!
- Věřil bys tomu, Watsone? - Letíme!
Přidej! Hyjé!
Holmesi, tam dole!
Holmesi, pozor!
Proboha, už je skoro půl jedné!
Právě jsem si uvědomil, že nevím, jak s tím strojem přistát!
- Pevně se drž! - Však se držím!
Tentokrát havarujeme!
- Spěchej, potápíme se! - Tak dobře!
Panebože, chtějí ji zabít.
Nevím, co dělat.
Jsou jich tam stovky. Co budeme dělat?
Třeba můžeme použít něco, co jsme se učili ve škole.
- Proboha. - Na nic nemůžu přijít.
- Proč něco nevymyslíš? - Watsone, to k ničemu nevede.
- Proč nic nemůžu vymyslet? - Protože jsi nervózní.
- Proč něco nevymyslíš ty? - Protože jsem nervózní!
Watsone, už to mám.
- Musíme odvrátit jejich pozornost. - Odvrátit pozornost?
- Proč mě to nenapadlo? - Pokud mě geometrie nemýlí,
tak jeden uvolněný trám strhne tohle všechno jak domeček z karet.
Watsone, mám plán.
Spěchej, Holmesi!
Pozor!
Holmesi, jsi v pořádku?
Watsone, odved' ji odtud!
To snad ne...
Rathe odvedl Elizabeth a schody jsou zablokované! Co mám dělat?
Obejdi to z druhé strany! Musíš ho zastavit!
Ne!
Co mám dělat?
Dobrá práce.
- Elizabeth, jsi v pořádku? - Myslím, že ano.
Prosím...
- Co uděláme s Rathem? - Kde je?
Zmizel.
Však si ho policie najde.
To je divné...
Divné.
Vrátíme se nazpět.
Jen nevím, jak to vysvětlím rodičům.
Všechno bude vysvětleno v zítřejších novinách.
- Dovolí ti vrátit se do školy? - To nevím. Snad.
Ne!
- Zatraceně! - Elizabeth!
- Přikryj ji mým kabátem. - Kam jdeš?
- Dostanu ho. - Zabije tě!
Nejste nic než proklatý podvodník!
A vy se opět necháváte unášet emocemi.
Mě nepřekonáte. Zahod'te kord.
- Nikdy. Raději zemřu strašnou smrtí. - Dobrá. Vyhovím vám.
To neumíte nic lepšího? Bojujete jako dítě. Tuhle bitvu jsem vyhrál!
Prohrál jste všechny bitvy, a tahle nebude výjimkou.
Všechny vaše sny leží v troskách!
Vše bylo navěky zničeno!
Holmesi, ještě chvíli budeme otálet,
zatímco vaší Elizabeth prýští vzácná krev z jejího těla.
Elizabeth, no tak. Prober se. Otevři oči.
Nebud' smutný.
Jednoho dne budeme spolu.
V jiném světě. Mnohem lepším.
Budu tě čekat.
A ty přijdeš pozdě... jako vždycky.
Ne.
LESTRADE POVÝŠEN NA INSPEKTORA
Člověk by si myslel, že celý případ vyřešil on sám.
Chtěl, aby právě tomu Yard uvěřil.
Jaký jiný důvod by měli pro jeho povýšení? Sbohem, Uncasi.
Zůstaň tady, Uncasi, hned jsem zpátky.
Víš, Holmesi, pár věcí mi pořád leží v hlavě.
Proč jsi pojal podezření, že je Rathe zapletený do Rame Tep?
Když Waxflatter odešel do penze, rady chtěla, aby se vystěhoval.
Rathe nakonec přesvědčil radu, aby tu Waxflattera nechala.
Nikdy jsem nechápal, proč Rathe chtěl, aby tu Waxflatter zůstal.
Protože se mu líbily jeho vynálezy?
Co je to s tebou? To jsi celý ten případ prospal?
Promiň.
Holmes mi vysvětlil, že Rathe tu pomstu plánoval dlouhá léta.
Zaved se jako ctihodný příslušník společnosti
a zcela vymazal svou dřívější totožnost.
Dlouho mu trvalo, než dal dohromady své stoupence,
chudáky, bezdomovce, ztracené duše z ulice.
A také dlouho trvalo, než postavil dřevěnou kopii pyramidy.
Paní Dribbová byla hlavní vražedkyní Rame Tep,
ale co je ještě důležitější, byla to Ratheho mladší sestra.
Úžasné, Holmesi, prostě úžasné.
- Zapomněl jsi na jeden důležitý klíč. - Ano? Pouč mě, prosím.
- "Rathe" je "Eh Tar"' pozpátku. - Velmi chytré, Watsone.
Dříve či později bych na to přišel.
Dříve či později. Vrátíš se po prázdninách?
Ne, přejdu na jinou školu. Tady je příliš mnoho vzpomínek.
- Máš před sebou celý život. - A strávím ho sám.
Veselé Vánoce, Holmesi.
Napadlo mě, že když ji budeš kouřit, budeš mít víc štěstí.
- Tak co? - Sluší ti to. Ale ten kabát...
Proč nosíš ten směšný plášť té nevyslovitelné osoby?
Ber to jako trofej. Jako kůži z leoparda.
- Vlastně ano. - Budeš mi chybět, Watsone.
Ty mi budeš taky chybět, Holmesi.
- V něčem jsi měl pravdu. - V čem?
Že to bylo životní dobrodružství.
- Počkej! Vím, proč je medvěd bílý! - Tak proč?
Místnost se všemi okny na jih je na severním pólu. Medvěd je polární!
Bravo. Máš rysy velkého detektiva.
Sledoval jsem Holmese, jak si sedá, a náhle mě zaplavil pocit,
že se s ním určitě ještě někdy setkám.
Tak skončilo mé první dobrodružství s panem Sherlockem Holmesem.
Díval jsem za kočárem, jak mizí, a napadlo mě, že jsem mu nepoděkoval.
Vzal slabého ustrašeného hocha a udělal z něj odvážného muže.
Srdce mi pookřálo. Byl jsem připraven na všechny záhady i nebezpečí.
Byl jsem připraven podstoupit to největší dobrodružství.
A věděl jsem, že v něm bude jistě zapletený i Sherlock Holmes.
I KDYŽ SIR ARTHUR CONAN DOYLE NEPSAL
O VELMI MLADÝCH LETECH SHERLOCKA HOLMESE
A POPSAL POČÁTEČNÍ SETKÁNÍ
MEZI HOLMESEM A DR. WATSONEM AŽ V DOSPĚLOSTI,
BYLY TYTO DOHADY O TOM, CO SE MOHLO ODEHRÁT,
VYMYŠLENY V UCTIVÉM OBDIVU
A K POCTĚ AUTORA A JEHO VĚČNÉHO DÍLA.
- Přejete si? - Chtěl bych pokoj, prosím.
Prosím, pane, podepište se.